"Kjære medlem av familien Soot, jeg vil med dette invitere dere–
–til mitt hotell på Blodfjell i årets første adventshelg."
"For familiehygge–
–og fordeling av min beskjedne arv."
"Hotell Blodfjell har, som meg, sett bedre dager."
"Men så lenge vi har hverandre, er jeg sikker på at dette–
–vil bli vår flotteste julefeiring noensinne."
"Ærbødigst hilsen Konrad Soot."
Det er imponerende, Nanna. Du har løst alle saker på rekordtid i år.
Du er vår beste julepakke–oppsporer noensinne.
Du kan ta juleferie med god samvittighet. Har du lagt planer?
Ja. Jeg skal bli her.
Sortere tegnestifter, binders og strikk etter type og størrelse.
Det er jul. Du må gjøre noe gøy.
–Ja, etter farger også. –Nei, noe hyggelig med familien.
–Hvorfor det? –Det skal man i julen.
Her er en invitasjon fra din onkel Konrad i Norge.
Vil du ikke bli bedre kjent med familien din?
–Pakkene er familien min. –Nanna...
Du må få deg et liv utenom disse pakkene.
Du skal til Blodfjell, og du skal kose deg. Det er en ordre!
Hei! Jeg må ha rapporten om Bygdøy–drapene nå.
Tønder og Mörk, Bygdøy–drapene...
–Jeg har ham snart. Jeg kan føle det. –Er det sant?
Du føler det? Vet du hva jeg føler?
At de som jobber nede i arkivet ikke er en del av etterforskningen.
–Hva føler du, Mörk? –Det samme som deg, Tønder.
–Jeg vet det, men jeg har en teori... –Du, Svein Soot...
Du er søt. Men overlat teoriene til proffene.
Du blir ikke etterforsker av at navnet ditt har bokstavrim.
Hva faen mener du? Hør her, jeg har en...
–Slutt. Slutt! –Slapp av!
"Julehelg hos onkel Konrad." Nei, det var søtt.
Blodfjell? Du, vi har en sak til deg:
Finn ut om julenissen fins.
–Klarer du det? –Blodfjell!
–Se på dette stedet! –Ja, her var det...
"Admiral von Jack", Rune Soot til tjeneste.
Rune?
Jeg spøker. Kjekt å se deg, Jack!
–Søster Liv! –Hei, Rune.
Før jeg glemmer det, den siste boken din... Fantastisk!
Hva het den? "Nøkkelen til et lykkelig ekteskap"?
Eller "kjøleskap"?
–Rune, fantastisk å se deg. –Jeg spøker.
Jeg trodde ikke dere kom. Det er ikke sånn at dere trenger arv.
Nei, penger er ikke alt. Vi er jo her for familien.
–Ja. –Stiller opp for familien, ja.
Ja... Er det flere her?
Her er det full familietrøkk. Vi er fullt hus, 24 personer.
–Kom inn! –At det var..?
24 stykker? Gud, for en trivelig helg dette blir.
Solbriller med innebygd MP3–spiller. Det blir ikke feil!
Hvis du ligger i solen og skal høre på noen fete MP3–er?
Bare 299 kroner på Toffens Teknolager.
–Så rimelig det var, da. –Ja, det kan du ta deg bak på!
Det er laget av små kineserbarn, de tar bare klinkekuler i betaling.
Jeg fikk støt. Det skal jeg ta rett fra lønnen til de små riskokerne.
Veldig hyggelig å endelig få møte familien til Gabriel!
–Hei, Svein. –Hei.
Det er veldig stas med besøk fra Danmark, Nanna. Koser du deg?
Jeg vet ikke. Hvordan vet man det?
Det vet man, Nanna... Hvis man koser seg.
Er det godt med gløgg, Nanna?
Nei.
Nei...
Se, det var en lekker liten gul rose, du.
Er hun ny? Jeg har en liten Asia–greie, skjønner du.
Det er min adoptivdatter.
Ja vel? Så du har en Asia–greie selv?
Jeg trodde sånne som deg var mer opptatt av små altergutter.
–Hva driver du med? –Jeg jobber på kafé.
Og så synger jeg litt, men bare for moro skyld.
Folk sier de blir rørt av stemmen min, men jeg blir så flau.
–Så ikke be meg synge her oppe. –Du er jo kjempeflink, syng litt.
Det er slemt, du vet jeg ikke klarer å si nei.
–En liten strofe? –Nei, jeg vil ikke...
Svensken fikk seg vannski til jul, siden har han lett febrilsk–
–etter en sjø med utforbakke.
Det er morsomt, fordi han trodde han måtte stå i en sjø i nedoverbakke.
Men det fins jo ikke.
Svein! Lille–Svein, lenge siden.
–Ja. –Hva ble det egentlig av deg?
–Jeg jobber en del i politiet. –Ok? Hvilken avdeling?
–Dere har hørt om Bygdøy–drapene? –Drap, ja?
–Grådig gjeng! –24 stykker.
Hver Soot i landet har kommet for den arven!
Det blir kun noen tusenlapper på hver.
Vi burde blitt enearvinger. Alt vi har gjort for den gamle muggsoppen.
–Jeg har ringt ham annenhver helg! –Blodsugere.
Dette er under vår verdighet. Vi er Liv og Jack Soot!
Men vet du hva? Den rosemalte trekisten.
Nå går du opp til Konrad før noen andre, og får ham til å love oss den.
Den er verdt et par hundre tusen.
–Det er din onkel. –Du kan gå! Hør her, pus:
Når jeg investerer alle pengene våre i en selvvarmende smørkniv,–
– rydder jeg opp etter meg. –Jeg trodde det ville slå an.
Alle vil jo ha mykt smør!
Jack. Jacky–Jack.
–Cris? –Jack.
–Det må være ages ago. –Ja, ja.
You still look like a handsome devil.
Jeg ser forferdelig ut. Jeg kommer rett fra flyet fra LA.
Festene til Vanilla Ice slutter aldri.
Er det der vi er? Handshake?
–Er det sånn vi har blitt? –Det er sånn vi vanlige folk gjør.
Ha meg unnskyldt, jeg skal opp til Konrad.
Konrad tar ikke imot besøk. Han ligger og sover. Sorry.
Helvete.
Jeg kan ikke si mye om Bygdøy– drapene, men vi jobber døgnet rundt.
–Det er en stygg sak. –Ja.
Mellom oss...
–Det er broren. –Broren?
Jeg ser det på ham. Jeg ser det med en gang.
Eller så er det onkelen. Eller fetteren.
–Det er i hvert fall en i familien... –Hallo! Lille–Svein, jo?
Jeg har savnet deg.
Jobber du fortsatt i arkivet på politihuset?
Det følger en del arkivering med jobben.
Ja vel? Har han sagt han er etterforsker?
–På grunn av bilder ser jeg mye... –Du prøver en hvit løgn, din rev?
–Du lyver så du tror det selv? –Jeg gjør ikke det.
Det liker jeg litt, Svein!
Etterforsker? Nei, han har jobbet seg opp til arkivar.
Ingen nettverksforbindelse
Fyrte du skikkelig?
Jeg tok ikke Timian opp hit for å få lungebetennelse.
Har dere luftfukter på rommene? Timian får eksem av tørr luft.
–Han er en følsom gutt. –Hotellet er trygt for barn.
–Barn? Timian er 25. –Og et halvt.
–Mor, kan jeg ta en nøtt? –Ja. Ta én av gangen!
Tygg godt. Og stå stille.
Og svelg.
Hei, takk for sist. Det var hyggelig.
Vi har ikke møttes før.
Soot. Svein Soot.
Nanna Soot.
Har du hørt om svensken som ville stå i nedoverbakke på vannski?
Han fikk dem til jul.
Hvem fikk hva?
Det er en vits. Nå koser vi oss.
Vil du drite meg ut?
Nei.
Jeg vet hvor du vil. "Nedoverbakke. Det er en vits."
Livet til Svein går nedover. Svein er en vits.
Morsomt! Du har god humor!
Takk.
Jeg ler meg i hjel.
Middagen er straks servert.
Men først vil Konrad ønske dere velkommen til Blodfjell.
Se der, ja.
Endelig har jeg klart å samle hele familien til litt julekos.
Jeg vet at dere alle har det forferdelig travelt i juletiden.
Men det er så begredelig å være her oppe i julen helt alene.
Spesielt siden dette blir min siste jul.
Mine leger har gitt meg et par måneder til å leve.
–Uff da! –Nei, nei, nei, nei, nei...
Det er livets gang.
Så da jeg lokket med muligheten for litt arv,–
–var dere ikke vanskelige å be.
Min advokat Kranz vil fortelle mer om dette siden.
La oss spise.
"Muligheten til å arve..." Hva mener han med det?
Han eier bare denne rønna. Hvor mye får du for den på Finn? Én million?
Og det skal deles på hele Dissimilis–gjengen?
Kjære familie, jeg skal ikke holde dere på pinebenken lenger.
Jeg er så spent på hva dere sier at jeg ikke orker å overvære det selv.
Så jeg tar mine tilmålte 30 minutter på toalettet.
Advokat Kranz vil informere dere i mellomtiden.
Da min klient ikke har noen direkte livsarvinger,–
–ønsker han å testamentere hele formuen til sin familie–
–med ektefeller, samt til sin husholderske frøken Guro Rogne.
På én betingelse:
At dere blir her på Hotell Blodfjell helt frem til julaften–
–og gir Konrad Soot den julefeiringen han alltid har ønsket seg.
Så han vil vi skal bli her sammen i 24 dager?
Ja, det er helt korrekt.
Altså, det...
Gurimalla, så koselig! Veldig koselig.
Slapp av.
Ja, så koselig. Må vi være her, eller kan vi komme til og fra?
–Det er noen som har en viktig jobb. –Nei.
Kun de som blir her helt frem til julaften, får arve.
Ja vel, ja vel, ja vel.
24 dager med denne gjengen? Jeg tror ikke det, gitt. Det har vært koselig!
Kan jeg forstå det slik at dere alle svarer nei?
Det kan du!
Jeg gjør oppmerksom på at svaret deres i aften er juridisk bindende.
Vel. Da går hele arven til Konrad Soots fond–
–for omplasserte pusekatter, og jeg makulerer dette testamentet.
Takk for oppmerksomheten.
24 dager her oppe for å dele noen tusenlapper. Det blir ikke aktuelt.
Dere sa nei? Det dreier seg ikke om tusenlapper.
Konrad har hele formuen i utlandet. Vi har sagt nei til en fellesarv–
–på minst 500 millioner kroner.
Å, faen.
–Kranz, kom igjen! Åpne! –Klart vi skal feire jul med Konrad!
–Rogne, lås opp døren! –Universalnøkkelen er her ikke!
Lås opp døren! Så ikke advokaten ødelegger alt her!
–Kranz! Åpne opp! –Her er reservenøkkelen.
Så får vi låst opp!
Det var... Det var leit.
–Rakk han å ødelegge testamentet? –Nei.
Alle som blir til julaften, arver.
–Ingen må si noe til Konrad om dette. –Hei, hei, hei!
Det har skjedd et drap. Dette er åsted. Vi må etterforske.
Hold kjeft! Finner Konrad ut at et drap...
Hva er det som foregår her?
Oi, hei, hei! Jøss, er det Konrad? Ja vel.
Nei, vi snakker om hvor trivelig det blir å feire jul med deg.
–Å, så fint! –Ikke sant? Det blir koselig!
Men hvor er Kranz, forresten?
–Kranz? –Ja.
–Han, ja! Han måtte gjøre noe. –Jaha?
Ja, det var en som ringte til Kranz.
Han skulle selge noe til ham. Et...
–Pinnedyr. –Pi...
Han samler jo på pinnedyr, vet du. Han Kranz.
Typisk Kranz. Alltid en ny og rar hobby.
–Ja. Typisk Kranz! –Ja...
Men vi klarer jo å feire jul uten Kranz.
Uten Kranz, ja? Det blir nesten bedre.
Jeg har planlagt så mye festlig vi skal gjøre sammen.
–Gjøre sammen? Hva tenkte du på? –Det står i testamentet.
Vi skal julepynte hele hotellet. Lutefisklag.
Spille spill. Hugge juletre. Bake alle de syv sortene.
Alle syv, ja? Det blir ikke mye fritid da, gitt.
Tekst: Rolf Clement Johannessen www.btistudios.com?